Horko...
Ten žár...
Mé tělo... navrací se!
Jsem pohlcený žárem!
Už jsi v pořádku.
V klidu odpočívej.
Ty jsi...!
Ještě by jsi se neměl hýbat.
Vidím, že to ještě bolí...
A ty jsi?
Jmenuji se Eruruu.
Eruruu?
A toto je můj domov.
Já... co se stalo...
No, byl jsi v bezvědomí, když jsem tě našla v lese.
Měl jsi smrtelná zranění.
Zranění?
Ano, ale myslím, že už jsi v pořádku. Babička říkala, že už jsi z nejhoršího venku.
Byla jsi to ty kdo mě zachránil?
Já...
Ano?
Neznám se.
Neznáš...
Pověz mi!
Uh, no...
Kdo vlastně jsem?
Něco Nezvaného
Proč to nejde sundat?
Z jakého důvodu...?
Vypadá to, že jsi se probudil.
Neměl by jsi něco říci někomu, kdo zachránil tvůj život?
Babičko, on je...
Já vím, nedělej si starosti Eruruu.
Kdo vlastně jsem?
To bych také ráda věděla.
A ta maska...
Mno, jestli nejde sundat, tak tady musí být důvod, proč by měla zůstat na svém místě.
Prozatím se starej jen o to, aby jsi nabral zpět svoji sílu.
No...
Udělala jsem pro tebe trochu okayu.
Je to mororo gayu.
Mororo?
Musíš jíst něco výživného.
Ohh? Děkuju ti.
Ne, ne, pro mě to je samozřejmost, neboť se chci stát lékařkou.
Tady, než ti to vystydne
Vlastně je to pořád horké.
Hmm, kdysi to byly šaty mého syna, ale vypadá to, že ti sedí perfektně.
Eruruu...
Eh... Skvělé! Sedí ti vážně dobře!
Už se chceš jít projít po okolí?
Ano. Nemůžu zůstat ve vaší péči navždy.
Ale já si nemyslím, že by jsi se měl začít už hýbat...
Eruruu, tak bež s ním a pomoz mu.
Mohl by znova upadnou a to nemůžeme dopustit.
Babi!
Dávej na něj pozor.
Babi...
Rozumněla jsi?
Ano!
Hej, Aruruu!
Pojď ho pořádně pozdravit!
To je Aruruu, moje malá sestřička.
Ahoj.
To není on.
Vypadá to, že jsme se nepochopili.
Myslím, že byla jen překvapená z toho, jak tě viděla oblečeného v tatínkových šatech.
Když už jsi se o něm zmínila, ještě jsem ho neviděl.
Tatínek už zemřel...
Naše maminka také, krátce poté co se Aruruu narodila...
Pak není možné, abych si půjčil něco tak cenného!
S tím si nedělej starosti.
Stalo se to, když jsme ještě byly hodně malé.
Jsem rád, že se o tebe mohu opřít, ale tímhle tempem budeš unavená dříve než já.
Neboj, ženy tady na venkově jsou silné.
Copak to je?
Něco není v pořádku?
P-Proboha jsi v pořádku?
No, vidím, že zdejší ženy jsou vskutku silné.
To máš z toho, že se z čistajasna dotýkáš ocásku ženy!
Takže je skutečný?
O čem to mluvíš?
Teoro-san!
Takže jsi to ty?
Ten tajuplný cizinec, který byl přinesen do města.
Tajuplný?
Je to pravda, pěkně divná maska!
Jo, jo, promiň mi to.
Nemáme zde mnoho návštěvníků, kromě vojáků prchajících z bitvy.
Prchající vojáky?
Jo, čas od času.
Vidí, že tohle místo je mnohem mírumilovnější než ty ostatní, občas prostě procházejí.
I když je to tu chudá a malá vesnička, každý si zde žije šťastně a podle svého.
Vidím, že se spousta domů opravuje.
Jo, před pár dny tady bylo veliké zemětřesení.
Zemětřesení?
Eruruu z toho byla celá vedle, když se Aruruu potom nevrátila domů.
Byla v pořádku, takže už je to v pohodě!
Neřekl bych to lépe!
Zemětřesení...
Copak se děje?
Eh? Nic.
Hej, ty!
Zlato!
To se už zase ulejváš, drahoušku?
Makal jsem až do východu slunce, to si nemůžu chvíli odpočinout?
Nebuď blbej!
Utrhneš ho! Utrhneš ho!
Sopoku-neesan!
Omlouváme se!
Ale, ale, tak tohle je ten podivím, kterého přinesli do Eruruuinina domu?
Ale né, ty taky, Sopoku-neesan!
Hmm... na stydlivku jsi celkem agresivní, ne?
Cože?
On je zraněný, takže já jen...!
To se mi ulevilo, takže Eruruu se teď o tebe stará.
Nevím jestli jsi zrovna hodný člověk, nebo ne, nicméně mi slib, že se o Eruruu postaráš, ano?
Sopoku-neesan!
Rychleji!
Počkej!
Hej vy dva! Nechte toho!
Jak je ti? Bolí tě stále tvá zranění?
Jsem jen trochu unavený.
Donutila jsem tě chodit asi trochu moc.
To já chtěl jít ven, není to tvoje chyba.
Ale!
Jsem v pořádku, děkuji ti.
Jakmile si odpočineš, tak se hned vydáme zpět domů.
Fajn!
Co se děje?
Prosím odpočiň si tady, hned se vrátím.
Všichni mě bedlivě poslouchejte! Daně se zase zvýší!
Dáváte je za svou zemi, tak buďte šťastní!
To je šílené!
Mlčte! Budete dělat jak vám přikážeme.
Nuwangi!
Nazdar Eruruu!
Urazil jsem dneska celou tu cestu jen proto, abych tě viděl!
No řekni, není to nádherný woptar?
Je trochu divoký, takže ho dokážu řídit jenom já.
Ty hajzle, jak si dovoluješ neuposlechnout svého pána!?
Kdo to byl? Kdo se tu směje?
K čertu s váma, jen se tlemte!
Typické pro dav buranů.
Takhle o nich nemluv!
Neměl by jsi tak mluvit o místě, kde jsi se narodil.
Ježiši, nechci to slyšet, nechci to slyšet!
Dříve jsi takový nebýval.
Co bylo bylo, teď jsem takový.
Nuwangi...
Nuwangi-sama...
Nuwangi-sama!
Slyším tě!
Skončili jsme s výběrem daní.
Běžte napřed.
Ano pane!
Proč děláš tak strašné věci?
Chápej, Eruruu, nejsem ten, komu by stačilo žít na místě jako je tohle.
Pojď se mnou!
Myslím, že jsem ti slíbil, že si tě vezmu.
Na nic takového si nevzpomínám.
Proč mě odmítáš!? Nabízím ti život v přepychu!
Nechci žít v přepychu!
Nelži mi! Není nikdo kdo by nechtěl žít v přepychu.
Já to nechci!
Proč, proč!?
Ne, nech mě!
Nevidíš, že se jí to nelíbí?
A ty jsi sakra kdo!?
Kdybych to jen věděl, neměl bych takové utrpení.
Ty asi nejsi zdejší.
Sundej si tu masku a pozdrav mě, velkého Nuwangiho!
Ta maska nejde sundat a i kdyby, tak nemám důvod tě zdravit.
Cože!? Ty asi nevíš kdo já jsem, že ne?
Ne.
Tohle je důvod, proč mě jednání s venkovany tak rozčiluje.
Já jsem Nuwangi! Syn zdejšího vévody...
mladšího bratra, toho kdo vládne této oblasti, syn Lorda Sasanteho!
Vyděsil jsi se tak, že nemůžeš ani mluvit co?
Hey Eruruu, od kdy dovoluješ takovým podivínům žít v téhle vesnici?
Už ho konečně vyhoď!
Myslím, že bych ho mohl rovnou tady...
Přestaň!
Není podivín ani nic podobného!
Heh? Kvůli čemu se tak rozčiluješ?
Protože s ním žiji, tak vím, že je to dobrý člověk!
Ž-Žiješ s ním!?
Vy jste to spolu už dělali?
Neříkej takové hlouposti...
Když máš tak skvělého muže jako jsem já!?
Je to tak?
Ne není! On je jen kamarád z dětství!
Jen... Jen? Co sakra myslíš tím jen!?
A co je vlastně tenhle chlap zač!? Z ničeho nic si sem vtrhne!
Byl zraněný a já ho prostě nemohla opustit, tak...
Jasně.
Přesně jak jsem si myslel.
Nebudu tolerovat nikoho, kdo se vetře mezi tebe a mě.
Tak, už jsi skončil, drahý princi?
Co jsi to řekl!?
Lidé by měli držet hubu a neplést se do cizích záležitostí!
Ale ano, tohle je moje záležitost. Zachránila mi život a je to moje rodina!
Eruruu...
Ano?
Řekl jsem něco co se tě dotklo?
Už jsi dlouho nic neřekla.
Ne, tak to není.
Naopak, cítím se šťastná.
Šťastná? Nebyl jsem na obtíž?
Vůbec ne! Dnes jsem to byla já, kdo byl zachráněn.
Nuwangi kdysi takový nebýval.
Jsem si tím jist... Na začátku není nikdo chamtivý.
Prosím...
Posloucháš mě? Co to říkám...
Sakra!
Sakra, sakra, sakra, sakra, sakra, sakra!
Mluvit se mnou tak namyšleně...
Ten chlap mě vážně sere!
Co se to kruci děje teď!? Další překvapení!?
Hej, počkej!
V tom případě, jak jsme předpokládali, ten hlas je...!
Ano... je to Mutikapa-sama.
Někdo nejspíš znesvětil les.
Možná někdo poničil oltář, nebo způsobil nějakou jinou škodu.
Co budeme dělat?
Kdo by mohl udělat něco takového?
On byl celou tu dobu se mnou!
Hmm? Však my to víme.
Nikdo ho nepodezřívá, nemám pravdu?
Jasně, jasně.
Aruruu...
Jste hluční.
Máme tady důležitou poradu, běž spát.
Ohledně toho... promiň.
Ne, tím se netrap.
Být podezřelý, je v tomto případě pochopitelné.
To neříkej.
Každý z nás je z toho trochu otřesený.
Mutikapa, co je to?
Mutikapa-sama je...
služebníkem Yaanaunkamiho a také strážce lesa.
Celý svůj život chrání les před tím, abychom ho neničili.
Musíme nějak uklidnit její hněv.
Souhlasím, v tomhle stavu vstoupit do lesa nemůžeme.
Co se jí pokusit chytit?
Co to meleš!? Nebyli by jsme pro strážce lesa žádný problém.
Mutikapa-sama je silná a rychlá, stejně tak jako je i moudrá.
A hlavně, má tělo, které nemůže probodnou žádný šíp, nebo kopí.
Jestli ji budeme provokovat, bude to naše zhouba.
Stařešino!
Je to přesně jak jsme si mysleli, oltář byl zničen!
Pak by jsme ho měli okamžitě opravit, a dát tam nějaké dary!
To nepůjde, déšť je stále silnější.
Ale...
Bůh by se neměl zlobit kvůli takové maličkosti.
Jak můžeš něco takového vědět?
Nevím, já... jen jsem měl takový pocit.
Každopádně, pokud to bude možné, nevycházejte v noci ven.
Oltář opravíme až přestane pršet.
Vypadá to, že už vůbec nekrvácíš.
To všechno díky tobě.
Je to díky babiččině medicíně.
Babička je nejlepší lékař na světě.
Eruruu?
Ano?
Proč jsem to udělal?
Udělal co?
Něco mě nutí...
Co dělám na světě?
Odpočívej. Prosím, odpočívej.
Každý je ze mě jen nervózní.
Když o tom budeš tolik přemýšlet, neprospěje ti to.
Prozatím se starej jen o to, aby se ti zase udělalo dobře.
Všechno bude v pořádku. Jsem si jistá, že se ti vrátí i vzpomínky, jakmile nabudeš zpět své síly.
Hned se cítím líp, když to říkáš, Eruruu.
Jsem si jistý, že jednoho dne z tebe bude skvělá lékařka.
Děkuji ti.
Jsi tu vítaný.
Vládce Divokého Lesa